6. APRIL
Blake.
Oprostite, narednik.
Zbudite še nekoga. Pridita z opremo.
Prav.
Ne obirajta se! –Ne bova.
So nam prinesli hrano? –Ne, samo pošto.
Myrtle bo imela psičke.
Si dobil kaj? –Ne.
Lačen sem kot pes. Pa ti?
Upal sem, da bomo tukaj dobro jedli.
Samo zato nisem šel za farana.
Kaj je to? –Šunka in kruh.
Kje si ju staknil?
Imam svoje metode.
Izvoli.
Okus ima po starem čevlju.
Ne obupuj. Danes teden bo za večerjo piščanec.
Ne zame.
Moj odhod so odpovedali.
So navedli razlog?
Ne.
Lažje ti bo, če se ne vrneš.
Umaknite se!
Nekaj se kuha. Si kaj slišal?
Ne.
Verjetno smo se prebili naprej, kajne?
Deset šilingov, da prodiramo gor.
Te stave ne sprejmem.
Zakaj? Ker veš, da imam prav? –Ne, ker nimaš desetih šilingov.
Kar počasi, gospoda.
So kakšne novice, narednik? –Kakšne?
O velikem preboju. Zgodil naj bi se že pred tedni.
Doma naj bi bili že pred božičem.
Oprostite, ker vam kvarim vaš natrpan urnik, Blake,
ampak poveljujočih sneg ne mika.
Škoda. Puran bi mi teknil.
Vaše pritožbe bom z veseljem posredoval poveljstvu.
Kaj se potem obeta, narednik? –Švabi nekaj naklepajo.
Se že ve, kaj? –Ne. Toda uničilo nam bo konec tedna.
Poslušajta.
Notri je Erinmore, zato se očedita.
Kaj veš, mogoče se bo o tem pisalo v poročilu,
če ne zavozita.
Nekaj velikega mora biti, če je general tukaj.
Desetnika Blake in Schofield, gospod.
Kateri je Blake? –Gospod.
Imate brata, ki je poročnik v 2. devonshirskem regimentu?
Da. Josepha Blakea. Ali je … –Živ, kolikor vem.
Z vašo pomočjo bi rad, da tudi ostane živ.
Sanders pravi, da dobro berete zemljevide. Je to res?
Precej dobro.
Torej …
Mi smo tukaj.
2. devonshirski regiment se nahaja tukaj.
Koliko časa potrebujeta do tam?
Ne razumem, gospod.
To je nemška zemlja. –Nemci so odšli.
A ne veselita se še. Kaže, da so se strateško umaknili.
14 kilometrov stran so ustvarili novo bojno linijo.
Polkovnik Mackenzie poveljuje regimentu.
Včeraj zjutraj je sporočil, da bo šel za Nemci.
Prepričan je, da bežijo pred njim
in da bo uspešno premagal njihove čete.
Moti se.
Polkovnik Mackenzie ni videl nove sovražnikove linije.
Stopita sem, gospoda.
4 km globine, utrjeno zemljišče, obrambna sredstva,
topništvo, kakršnega še nismo videli.
Regiment naj bi linijo napadel jutri zjutraj.
Niti sanja se jim ne, kaj jih čaka.
Ne moremo jih opozoriti. Pred umikom je sovražnik prerezal naše telefonske žice.
Vajina naloga je priti do regimenta v Croisillskem gozdu,
kilometer in pol stran od mesteca Écoust.
To predajta polkovniku Mackenzieju. To je ukaz za preklic napada.
Če vama ne uspe, bo prišlo do pokola.
Izgubili bomo dva bataljona. 1.600 ljudi z vašim bratom vred.
Mislita, da vama bo pravočasno uspelo?
Da, gospod.
Kakšno vprašanje? –Ne. –Dobro.
Prevzemite, poročnik.
Živež, gospoda.
Zemljevid, bakle, granate in nekaj drobnarij.
Ne odlašajta. Pojdita po jarku na zahod do ulice Sauchiehalla.
Potem pa na severozahod do prvih vrst.
Nadaljujta ob prvih bojnih vrstah do Yorkov.
To dajta generalu Stevensonu,
ki drži linijo na najožjem predelu nikogaršnje zemlje.
Tam bosta prečila na drugo stran.
Dan bo. Videli naju bodo. –Brez skrbi.
Nihče vaju ne bo napadel.
Gospod, ali bova sama?
"V Pekla globine in angelski hram najurneje prideš, če hodiš kar sam."
Se strinjate, poročnik? –Da, gospod.
Srečno.
Blake, pogovoriva se. –Zakaj?
Blake!
Razmisliva malo.
Nimava kaj razmišljati. Za mojega brata gre.
Počakajva do mraka. –Erinmore je rekel, naj se podvizava.
Erinmore ni še nikoli videl nikogaršnje zemlje.
Niti 10 metrov ne bova prehodila. Če počakava …
Slišal si ga. Švabi so odšli.
Nama je zato dal granate?
Pazi, kod hodiš. –Oprosti.
Predlagam, da počakava.
Tebi je to lahko reči, ker ne gre za tvojega brata.
Nazadnje, ko so mi rekli, da so Nemci odšli, se ni dobro končalo.
Ne razumeš, Blake. Ni te bilo tam.
Oprostite.
Dovolite.
V nasprotno smer greš, bebec. –Generalovi ukazi, gospod.
Reciva, da so Nemci odšli.
14 kilometrov nama bo vzelo šest ur. Največ osem.
Čas imava do sončnega zahoda.
To je sovražno ozemlje. Ne veva, v kaj se spuščava.
Blake, če ne bova preudarna, ne bova prišla do tvojega brata.
Jaz bom.
Tukaj sva. To je prva bojna vrsta.
Najti morava Yorke.
Oprosti.
Pazi, koga odrivaš. –Potem se pa umakni.
Kdo pa misliš, da si? Odrivaš ranjence!
Nisem vedel. Pusti me!
Kreten je zbil našega narednika. Poškodovan je!
Prav, žal mi je!
Nalogo imava. –Spusti me mimo. –Generalovi ukazi.
Spusti naju.
Prav. Samo bodita previdna.
Prekleto tiho je.
Je bilo pred Thiepvalom tako vzdušje?
Ne spomnim se.
Se ne spomniš Some?
Ne. –Pazita.
Ti si jo preživel.
Vsaj trak nosi.
Nimam ga več.
Kaj? Izgubil si medaljo?
Sklonite glave.
Dajmo, dečki. Kopljite.
Drži se nizko.
Zaboga, previdno! Na mrtve stopate.
To je naš narednik.
Bolje bi jih bilo sprati ven iz jarka z vrtno cevjo.
Veste, kje so Yorki?
Za naslednjim ovinkom bosta stopila na polovico Yorkov.
Pred dvema nočema so jih pokosili.
Yorki?
Da, desetnik. –Kje je major Stevenson?
Pred nekaj nočmi je bil ubit.
Poveljuje narednik Leslie. –Kje ga najdeva?
V naslednjem jarku.
Tukaj.
Gospod?
Narednik Leslie? –Kaj je?
Imava sporočilo od generala Erinmorea.
Ste nas prišli odpoklicat? –Ne.
Kdaj pa nas bodo?
Ne veva. Imava ukaze, da greva na drugo stran.
Tam je nemška linija. –Veva, gospod.
Izvolite pismo.
Samo stavo uredim. Kateri dan je?
Petek.
Oba sva se motila.
Ta kreten je mislil, da je torek. –Oprostite.
Se jim je strgalo?
Ena mirna noč, pa mislijo, da so Švabi popokali domov?
Mislite, da se motijo?
Pred dvema nočema smo izgubili častnika in tri može.
Naluknjali so jih, ko so popravljali žico.
Dva smo zvlekli na varno. Zaman.
General je prepričan, da se je sovražnik umaknil.
Podatke imajo o novi liniji … –Tiho.
Borili in umirali smo za vsak košček tega kraja.
Zdaj pa se umikajo. Past je.
Ampak višji čin. Gotovo bosta dobila medaljo.
En pašček bo že razveselil vdovo.
Naj bo.
Kje je najbližji prehod?
Naša žica je v razsulu, ampak skozi gre pot.
Rushworth, naj pogleda.
Spredaj levo, prek mrtvih konjev.
Za njimi je vrzel.
Če bo tema, lahko sledita smradu.
Ko prideta do druge žice, poiščita zagozdenega moža.
Poleg njega je majhen prehod. Nemška linija je kakšnih 130 m naprej.
Pazita na kraterje. Globlji so, kot se zdijo.
Če padeta noter, vama ni pomoči.
Pridita.
Vstani, Kilgour. Prekleta potrata prostora.
Je kaj kritja? Se da od kod začeti napad?
Ne. Napredovalni jarek so razstrelili že pred tedni.
Tako ali tako je bil poln trupel. Najbolje bo, da gresta tukaj.
Če vaju ustrelijo, se poskusita vrniti k žici.
Pred mrakom vaju ne bomo reševali.
Če po čudežu prideta na drugo stran, pošljita svetlobni signal.
Nimava ga.
Prinesi mu ga, Kilgour. Bodi za kaj uporaben.
Da, gospod.
Naj vama s tem maziljenjem Gospod oprosti hibe
in grehe, ki sta jih zagrešila.
Ne maram, da te padejo Švabom v roke.
Če začnejo streljati nate, jih vrzi nazaj sem, prav?
Priden poba.
Seos.
Si prepričan?
Da.
Starejši najprej.
Si v redu?
Išči zavetje.
Napredovalni jarek.
Bodi pri miru.
Naši so.
Naprej. Na polovici poti sva.
Tam v žici je luknja.
Sco.
Tisto je bojna črta.
Jebela.
Res so odšli.
Je tvoja roka v redu?
Skozi Nemca sem jo potisnil.
Zakrpaj jo. Kmalu boš lahko spet drkal.
Napačna roka.
Pred kratkim so odšli.
Slepa ulica.
Zadelano je.
To je mogoče pot skozi.
Jezus.
Poglej tole.
Ogromno je.
Vse to so zgradili.
Tukaj prideva ven. –Sco.
Vidiš to?
Vraga.
Še njihove podgane so večje od naših.
Le kaj je v vrečah?
Ne moreš biti tako lačen.
Poglej ga, drzneža.
To lahko poješ. –Kaj je?
Švabsko pasje meso.
Kaj je v drugih škatlah?
Kaj je? –Sprožilna žica.
Ne gani se.
Kje je?
Vodi od tod do vrat.
Jezus! –Ne!
Sco!
Sco?
Sco!
Sco! Sco.
Sco!
Sco. Sco?
Zbudi se!
Sco! Sco!
Vstani!
Dajmo!
Vstani!
Dajmo!
Vstani!
Vse se ruši.
Drži se me!
Naprej morava!
Pridi!
Nič ne vidim!
Ustavi se!
To je rudniški jašek!
Skočiti morava čez.
Dajva.
Skočiti boš moral.
Ne morem. Nič ne vidim! –Zaupaj mi!
Skoči!
Ne spuščaj me!
Tam je luč!
Stoj, stoj.
Spočiti se moram.
Preklete barabe!
Previdno. Morda so pustili še kakšno past.
Kristus.
Prah. V očeh ga imam cel kup.
Izvoli. Vzemi mojo.
Ko bi le ustrelil tisto podgano.
Ko bi le izbral kakega drugega bebca.
Kaj? –Zakaj si izbral mene?
Nisem vedel, za kaj te izbiram. –Seveda.
Nikoli ne veš. To je tvoja hiba.
Potem pa se vrni.
Nič te ne ustavlja. Lahko greš kar domov.
Nehaj. Samo nehaj.
Nisem vedel, za kaj te izbiram.
Mislil sem, da naju bodo poslali nazaj po liniji ali po hrano.
Mislil sem, da bo kaj lahkega.
Nisem si predstavljal tega.
Boš šel nazaj?
Ustreli že prekleto luč.
Zaleti se, poročnik.
Veš, kje sva?
Écoust je na jugovzhodu.
Če nadaljujeva s tem tempom, nama bo uspelo.
Pojdiva.
Poglej.
Uničili so svoje orožje.
Tudi svoje jarke so zasuli.
Kaj hočeš reči? –Mislim, da so hoteli, da greva v rudnik.
Hoteli so naju pokopati.
Ve preklete podgane.
Si že slišal zgodbo o Wilku?
Kako je izgubil uho? –Ni mi do tega.
Raje opazuj drevesa. Na vrhu grebena.
Gotovo ti je rekel, da ga je zadel šrapnel.
Kaj pa?
Veš, da je njegovo dekle frizerka, kajne?
V pismu zanjo se je pritoževal o pomanjkanju kopalnic.
So spomniš žaltavih latrin v Arrasu? –Da.
No, poslala mu je olje za lase.
Imelo je sladkoben vonj, kot zlati sirup.
Wilku je všeč, a olja noče prenašati naokrog v nahrbtniku.
Zato ga poškropi po svojih laseh in gre spat.
Sredi noči se zbudi
in vidi na svoji rami podgano, ki liže olje z njegovih las.
Wilka zgrabi panika in skoči v zrak.
Takrat mu podgana odgrizne uho
in jo ucvre stran!
Vpil je kot jesihar.
Najboljše je bilo, da si je nanesel toliko olja,
da ga ni mogel sprati z las. Kot magnet je bil.
Vse podgane so rinile k njemu.
Ubožec.
Domov se vračata.
Le kaj sta videla?
Opazuj obrobje.
Si že dobil medaljo.
O čem govoriš?
"Desetnik Blake je hrabro rešil soborca gotove smrti."
In tako naprej.
Misliš?
Da.
To bi bilo lepo, če si ti že izgubil svojo.
Nisem je.
Kaj pa potem?
Zakaj ti je mar? –Zakaj tebi ni?
Zamenjal sem jo s francoskim stotnikom.
Zamenjal? Za kaj?
Buteljko vina.
Zakaj? –Žejen sem bil.
Kakšna potrata.
Moral bi jo odnesti domov, jo podariti družini.
Mnogi so umrli za to.
Če bi dobil medaljo, bi jo odnesel domov.
Zakaj je nisi? –Samo kos kositra je.
Ne dela te posebnega. Nič znatnega ni.
Pač.
In ni samo kos kositra. Še pašček ima.
Nisem maral iti domov. Upiralo se mi je.
Ko nisem mogel več ostati
in sem moral oditi, vedoč, da me ne bodo več vi …
Jezus.
Vse so jih posekali.
Češnje.
Lambertovke.
Ali pa dukovke.
Težko rečem, ker še nimajo sadežev.
Kje je razlika?
Vlada prepričanje, da je samo ena vrsta češnje.
V bistvu jih je več. Cuthbertovke, Napoleonke, višnje. Sladke, grenke.
Kako veš vse to? –Mama ima doma sadovnjak.
Samo peščico dreves.
V tem letnem času dajejo vtis, da je povsod sneg.
Vsepovsod cvetje.
Maja jih pobiramo.
Midva z Joeem.
Ves dan traja.
S temi je torej konec?
Ne. Znova bodo zrasle, ko kamenje razpade.
Na koncu jih bo še več kot prej.
Videti je zapuščeno. –Upajva, da je.
Prepričati se morava.
Jaz grem spredaj, ti zadaj.
Je kaj?
Nič.
Si našel kaj hrane? –Ne.
Ta kraj mi ni všeč.
Zemljevid kaže, da greva čez greben in naravnost do Écousta.
Dobro.
So to spet naši?
Tako kaže.
Zračna borba.
Kdo zmaguje? –Zdi se mi, da naši.
Dva proti enem.
Zadela sta ga.
Prihraniva mu trpljenje. –Ne, prinesi mu vodo.
Vse bo v redu.
Ne premikaj se.
Nikar!
Ne, ne!
Pesjan!
Prekleti pesjan!
O, Bog, ne!
Jezus! Ne!
Ustaviti morava krvavitev! –Nehaj! Ne!
V redu je! Vse bo v redu!
Vstala bova. –Prav.
Ne, ne morem!
Morava do medicinske baze. –Ne zmorem.
Nesel te bom. Ni daleč. –Pripelji zdravnika sem.
Ne bo šlo. Oba morava iti.
Vstala bova.
Nehaj! –Dajmo.
Prosim, nehaj!
Odloži me! Odloži me, pesjan! Prosim!
Odloži me!
Poskusi se premikati. –Sediva.
Usedel se bom. –Ne.
Najti morava regiment, se spomniš? Tvojega brata. Nadaljevati morava.
Pojdi sam naprej. Te bom že dohitel.
Ne moreš ostati tukaj.
Naprej morava.
Naprej morava. Vstani.
Dajmo!
Kar pogumno. Tako. Daj no.
Najti morava tvojega brata.
Prepoznal ga boš.
Podoben mi je. Malo starejši je.
Kdo so oni?
Naju bodo bombardirali?
To so ogorki. Skedenj gori.
Zadeli so me.
Kako?
Zabodel te je.
Ali umiram?
Da.
Mislim, da umiraš.
Tole? –Odpri.
Boš pisal moji mami v mojem imenu?
Bom.
Povej ji, da me ni bilo strah.
Še kaj?
Rad jih imam.
Želim si, da …
Govori z mano.
Povej mi, da poznaš pot.
Poznam pot.
Šel bom na jugovzhod, dokler ne pridem do Écousta.
Šel bom skozi mesto in na vzhod do Croisillesa.
Do takrat bo že tema. –To me ne bo motilo.
Našel bom regiment in jim predal sporočilo.
Potem bom našel tvojega brata. Podoben ti je, nekoliko starejši.
Si v redu?
Vse je v redu.
Pomagajva mu.
Kristus. Kaj se mu je zgodilo?
Je krivo letalo? Videla sva dim.
Prinesita njegove stvari. –Gospod.
Je bil prijatelj?
Kaj počnete tukaj?
Imam sporočilo za 2. devonshirski regiment.
Ukaze za ustavitev jutrišnjega napada.
Kje so nastanjeni? –Nedaleč od Écousta.
Pridite z mano.
Pridite, desetnik. To je ukaz.
Gremo čez Écoust. Pospremili vas bomo.
Gospod.
Dajmo, narednik! Postavite več mož na dno!
Na trup! Tam bo težje!
Na tesno bo šlo. –Ne boste ga mogli kar dvigniti.
Zasukajte prednji del na levo. Jezus, ne lajšajo nam dela.
Lahko bi se umaknili vsaj z nekaj elegance. Pesjani.
Gospod.
Niste moj. –Ne, gospod.
Ima sporočilo za 2. devonshirski regiment.
Lahko zapeljete mimo? –Ne. –Za božjo voljo.
Premaknite ga!
V odvečnem kamionu je še nekaj prostora.
Ukaze ima. –Že prav.
Dajte no. Lahko zapeljete tam ob strani.
Kako ste prišli sem?
Prečkali smo nikogaršnjo zemljo blizu Bapauma.
Vzelo nam je celo noč.
Vmes smo naleteli na nekaj Švabov,
ki so povzročali preglavice.
Greste k novi liniji? –Poskušamo.
Novofundlandci prodirajo naprej in so prosili za okrepitve.
Žal mi je za vašega prijatelja.
Vam lahko povem nekaj, kar verjetno že veste?
Ni dobro misliti na to.
Ne, gospod.
Skočite gor.
Napravite prostor.
Dajmo, noter!
Tako. Pa pojdimo, fantje.
Dobrodošel na nočni bus v vukojebino.
Je tisto mrtev pes?
Imaš čik? –Izvoli.
Butler, pripoveduj naprej. –Saj res.
No, ko izstopimo iz vlaka,
Beaufoy stopi k nam in nas natuli.
"Desetnik, počni, kar hočeš, toda drži se standardov."
Potem pa pride Scott iz latrine.
Roko obriše ob Beaufoyjev jopič.
Drek je po celi hrbtni strani.
Si oponašal stotnika Beaufoyja? –Ne zajebavaj. Ne znaš bolje.
"Možje, vaša zaloga pušk je sramota za vso ekspedicijsko enoto!"
Ne. –Ne.
Oba sta obupna.
Kaj pa ti veš. Še angleško komaj govoriš.
Bolje zna od tebe, Cooke. –Pa poskusi, Jondalar.
Da slišimo, Jonny. –Poskusi.
"Rossi! V vseh svojih 200 letih vojaške službe
še nisem videl hujšega stranišča na štrbunk!"
Madona. Obupno.
Lahko bi mi zbil zobe. –Novi ti bi pristajali.
Se ti kam mudi?
Ne, no. –Kreten se mora naučiti voziti.
Vzvratno mora.
Poskusite vzvratno.
Vzvratno!
Ne. Stojte!
Vsi morajo ven.
Vsi ven!
Hitro! –Že prav.
Da se ne boš razpočil.
Tako.
Tri, štiri, zdaj!
Kolesa moramo podložiti z lesom.
Nimamo časa. Potisniti moramo.
Dajmo!
Prosim! Mudi se mi!
V redu, pomagajmo, pobje.
Lotimo se.
Tri, štiri, zdaj!
Dajmo, fantje! Še zadnjič!
Tri, štiri, zdaj!
Nazaj noter. Hitro.
Si v redu?
Voznik, bi za spremembo raje vozil po cesti?
Spelji se!
Torej, kam si namenjen?
Moramo do 2. devonshirskega regimenta, blizu Écousta.
Zakaj?
Zarana bodo napadli. To jim moram preprečiti.
Zakaj?
V past gredo. –Koliko?
1600.
Kristus.
Zakaj so te poslali samega?
Niso.
Prej sva bila dva.
Zdaj je odvisno od tebe.
Da.
Ne bo ti uspelo.
Pač.
Hvala.
Poglej to.
Samo poglej.
Tri leta boja za tole.
Barabam bi jo morali pustiti.
Kdo postreli krave? –Švabi s preveč kroglami.
Barabe.
Pametni so. Vedo, da boste imeli krave za hrano,
če jih ne ustrelijo. –Še vedno so barabe.
Saj ni niti naša država.
Kdaj so odšli? –Zakaj?
Se bojiš, da jih bomo dohiteli? –Da.
Pri tej vožnji bi bil to čudež.
Verjetno so za naslednjim ovinkom. –Ne zajebavaj. Niso.
Zakaj se enostavno ne vdajo?
Nočejo domov? –Sovražijo svoje žene in mame.
In Nemčija je verjetno v razsulu.
Umikajo se. Več kilometrov nazaj.
Vsaj v slabem položaju so.
Ne, niso.
Vraga. Kaj je zdaj? –Ne še eno drevo.
Most je porušen. –Smola.
Kaže, da grem.
Vso srečo.
Nekaj je zadrži zase.
Potreboval jo boš. –Srečno.
Srečno. Ne zavozi.
Upam, da ti uspe.
Hvala.
Naslednji most je čez 10 kilometrov. Morali bomo obrniti.
Nimam časa za to.
Jasno.
Vso srečo.
Hvala, gospod.
Desetnik?
Če vam uspe priti do polkovnika Mackenzieja …
naj bo nekdo zraven za pričo.
Ukazi iz poveljstva so. –Vem.
Ampak nekateri se preprosto hočejo boriti.
Hvala, gospod.
Voznik! Nazaj!
Tukaj ni ničesar. Nič za vas. Prosim.
Anglež.
Ne Nemec.
Prijatelj.
Prijatelj sem.
To mesto …
Écoust?
Da.
Kje so drugi?
Drugi?
Samo jaz sem.
Samo jaz.
Nekam moram iti.
Najti moram gozd na jugovzhodu.
Drevesa?
Croiset?
Croisilles? –Da.
Reka …
Reka.
Reka. Tu teče.
Drevesa. Croisilles.
Sedite.
Hvala.
Moja malčica.
Deklica?
Da.
Deklica.
Kako ji je ime?
Ne vem.
Kdo je njena mati?
Ne vem.
Hrano imam.
Izvoli.
To imam.
Ampak kar imejta jih. Vse vzemita.
Za vas in za otroka.
Tega ne more jesti.
Mleko potrebuje.
Mleko?
Hvala.
Živjo.
Imate otroke?
Otroci? Vi?
Vse je v redu.
Rada vas ima.
Kar dajte.
Govorite naprej.
"V situ so na morje šli,
v situ so odšli.
Kljub vsem svarilom, brez skrbi,
ko zima brije, grom doni,
v situ so odšli!
Daleč stran, daleč stran,
tam rod Brkljavcev živi.
Zelenih glav in modrih rok
so na morje v situ šli."
Jutro je. Vojaki vas bodo videli.
Svetlo bo.
Raje počakajte.
Ostanite. Prosim.
Moram iti.
Prosim. –Žal mi je.
Baumer?
Si to ti?
Baumer?
Baumer. Kaj vraga počnete?
Baumer!
Četa D, ven!
Si v redu?
Od kod si?
Verjetno je prestrašen. –Ni naš.
Curlja od njega.
Poberimo ga in ga odnesimo s sabo.
Najti moram devonshirskega.
Kaj pravi? –Kaj govoriš?
Devonshirski regiment.
Najti moram devonshirski regiment.
To smo mi.
Vi ste regiment? –Da, desetnik.
Zakaj še niste šli v boj?
Mi smo drugi val. –Ne pošljejo nas vseh hkrati.
Mi smo četa D.
Celo noč smo kopali. Zadnji gremo.
Je vse v redu? –Mackenzie.
Kje je polkovnik Mackenzie? –Na koncu vrste.
V katero smer? –Tja smo namenjeni.
Počakaj malo. Kam greš?
S poti!
Spustite me!
Pustite mi mimo!
Sledite poveljniku svojega voda!
Razpršite se in počakajte na ukaze!
Kje je poveljujoči častnik? –V bunkerju z živežem.
S svetlobnim znakom sporočite,
ko ste zavzeli svoje območje nemškega teritorija.
Vod B, stojte. Poslušajte.
Ob prvem znaku bo stekel vod A. Sledil mu bo vod B.
Gospod, imam sporočilo od generala Erinmorea.
Kdo pa ste vi? –Napad je bil odpovedan.
General Erinmore je preklical napad.
Pa kaj še. Spravili smo jih v kot.
Niste. Ne pošiljajte mož tja. –Spravi se stran!
To so ukazi poveljstva! Kje je polkovnik Mackenzie?
Kristus, pojdi k stotniku!
Hočem, da ste hitri.
Razumete? –Da, gospod!
Podčastniki pobirajo signale in zastave. Ostanite na položajih.
Odseka 9 in 10 sta nared!
Jurišali bomo ob zvoku piščalke!
Če vojak ob vas pade, greste naprej!
Zlomite njihove vrste!
Kje je stotnik? –Tam.
Gospod! Gospod!
Stotnik, sporočilo imam!
Napad je odpoklican.
Prenehati morate!
Kje je polkovnik Mackenzie?
Kje je Mackenzie?
Nazaj! Držite položaje!
Gospod, imam ukaze za ustavitev napada!
Kaj? –Kje je polkovnik Mackenzie?
Še dlje spodaj.
Kako daleč? –Tristo metrov. V pokritem jarku.
Počakati boste morali na konec prvega vala.
Ne, ne morem.
Sedmi vod, 30 sekund!
Tam čez vam ne bo uspelo! Ste znoreli?
Kaj počnete, desetnik?
Ne! Ne!
Pripravite se!
Polkovnik Mackenzie! –Tam notri je.
Dve minuti!
Spustite me mimo!
Moram k polkovniku Mackenzieju!
Kaj počnete? –Ustaviti moram napad!
Polkovnik, vidimo svetlobne signale. –Na levi so prišli do Nemcev.
Polkovnik! –Drži ga!
Poslušajte! Pismo imam!
Moram k polkovniku Mackenzieju.
Pod nobenim pogojem! –Narednik, pošljite naslednji val!
Ne!
Drugi val, pripravite se!
Polkovnik Mackenzie! –Vse osredotočite sem.
Ta napad ni odobren!
Dobili ste ukaze o prenehanju!
Kdo hudiča ste vi?
Desetnik Schofield, 8. divizija.
Od generala Erinmorea imam ukaze za preklic napada.
Prepozni ste, desetnik. –To so ukazi poveljstva.
Morate jih prebrati. –Naj zadržimo drugi val?
Ne, če zdaj odlašamo, bomo izgubili. Zmaga je le pol kilometra stran.
Prosim, preberite.
Vse to sem že slišal.
Ne bom čakal na mrak ali meglo.
Ne bom odpoklical mož zato, da jih jutri spet pošljem ven.
Ne, dokler imamo premoč.
Nemci so to načrtovali, gospod.
To načrtujejo že mesece. Hočejo, da jih napadete.
Preberite pismo.
Major? –Da?
Ustavite može.
Da, gospod. –Pokličite kurirje. Oskrbite ranjene.
Ostanite v pripravljenosti v primeru protinapada.
Ne napadite!
Ne streljajte! –Dovolj!
Upal sem, da bo danes dober dan.
Upanje je nevarna stvar.
Naslednji teden bo poveljstvo poslalo drugačno sporočilo.
"Napadite ob zori."
Ta vojna se bo končala le na en način.
S poslednjim preživelim.
Naj vas nekdo oskrbi.
Zdaj pa odjebite, desetnik.
Nosači! Nosači z nosili!
Dobro opravljeno, poba.
Hvala, gospod.
Ali veste, kje je poročnik Blake?
Blake?
Dva so naju poslali. Mene in njegovega brata.
Kolikor ga poznam, je napadel s svojimi možmi v prvem valu.
Kako ga lahko najdem?
Lahko poskusite na postaji za žrtve.
Drugače pa …
Hvala, gospod.
Major Hepburn, gospod!
Samo naprej.
Narednik, najti moram poročnika Blakea. Veste, kje je?
Ne.
Sprostite pot.
Je poročnik Blake tukaj? –Ne vem.
Pojdite, desetnik.
Če lahko hodite, pojdite v triažno zbirališče.
Pomagajte mi!
Poročnik Blake!
S poti, prekleto!
Blake?
Je kdo videl poročnika Blakea?
Hudo krvavi. Brž, kirurga potrebuje!
Amputacija. H kirurgu mora.
Moja noga!
Naj pride nekdo pomagat!
Takoj potrebujem nekaj!
Umaknite se!
Dajmo, fantje.
Zadeli so ga v nogo. Izgubil je veliko krvi.
Poročnik Blake? –Da?
Potrebujete zdravniško pomoč?
Ne, gospod. Iz 8. divizije sem.
Kaj počnete tukaj?
Prinesel sem sporočilo. –Iz osme?
Poznate mojega brata.
Sem so me poslali z njim. –Tom je tukaj?
Bilo je hitro.
Žal mi je.
Kako vam je ime?
Schofield, gospod.
Prosim?
Schofield.
William Schofield.
Will.
Shirani ste. Pojdite do jedilnega šotora.
Če smem …
Rad bi pisal vaši materi.
Da ji povem, da Tom ni bil sam.
Seveda.
Bil je …
Bil je dober človek.
Ves čas je govoril šaljive zgodbe.
Rešil mi je življenje.
Veseli me, da ste bili z njim.
Hvala, Will.
VRNI SE K MENI.
ZA DESETNIKA ALFREDA H. MENDESA,
IZ PRVEGA BATALJONA KRALJEVEGA STRELSKEGA KORPUSA,
KI NAM JE POVEDAL TE ZGODBE
Režija
Scenarij
Prevod: Grimpy
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
Glasba
V glavnih vlogah